Imaš kaj pijače?
Ne pijem.
Ne.
Ne slači se.
Koliko sem ti dolžen?
No …
300 dolarjev.
Kako ti je ime? –Cherry.
Kako še? –Cherry Pie.
Te ne zanima, kako je ime meni? –Kako ti je ime?
Robert.
Veš, Robert,
običajno bi bila zdajle že gola.
Ker pa se še nisva slekla …
Kaj bi rad?
Samo pogovarjal bi se. –O čem?
Ni pomembno. Samo začni govoriti.
Ne govorim veliko.
Si ljubljena? –Ja.
Kdo te ima rad?
Moja zajčica.
Rada me ima.
Si mama? –Ja.
In cipa?
Dve službi imam.
Ena ni dobro plačana.
Še ti vprašaj mene.
Si ljubljen?
Si imela kdaj občutek, da bi morala že zdavnaj umreti,
pa si nekako pretentala smrt?
Ne.
No …
Jaz ne bi smel biti tukaj.
Ne delam drugega, kot da trpinčim.
Včasih samo zato, da preverim, ali kaj čutim.
Pa ne čutim.
Nikoli.
Zato vem,
da ne bi smel biti tukaj.
Mislim, da moraš govoriti s kom,
ki o tem ve kaj več od mene.
Ti si tu z mano.
Gotovo ti divja srce.
Sprašuješ se:
Mi bo uspelo priti do vrat, preden me ustavi?
Ob vsem, kar čutiš …
Te zanima, kaj čutim jaz?
Nič.
To je bila napaka.
Napaka? –Ja.
Napake ne obstajajo.
Ne vem, kaj me čaka, po vsem, kar sem naredil.
Samo domov bi šla.
Ampak ne morem oditi sam.
Nič.
Tukaj si.
Kje sem?
Doma.
Na tak način povrneš.
Toliko dela je, Francesca.
Tukaj si. Živjo, ljubček.
Je že v redu.
Pozdravljen doma.
Vedela je, da bo raček preživel le,
če mu bo pomagala.
Poimenovala ga je Čas,
ker je vedela, da bo potreben čas, da ga nauči leteti.
Čas je večkrat hotel odnehati, pa mu ni dovolila.
"Na ta svet si prišel, da bi letel, in letel boš," mu je rekla.
Čas je mineval, ona pa se ni nehala truditi.
Kandidati,
zglasite se v sobi,
ki je navedena na vašem vabilu.
Hvala.
Trije namigi za uspešen razgovor:
Bodite iskreni, ne pretvarjajte se,
predvsem pa se smehljajte.
Sedite.
Na razgovor boste čakali približno 47 minut.
So se razgovori že začeli?
Jaz pa nisem vedela, da govorim angleško.
S katero živalco bi rada spala?
Z račko. –Z račko. Prav, ljubica.
Izvoli.
Veslaj, veslaj, veslaj svoj čoln …
Gospod vas čaka.
Pri tem delu je treba veliko potovati,
tu pa vidim, da sploh niste nič potovali, Francesca.
Veliko sem preživela.
Mislite, da mora biti življenje težko ali lahko?
Nikogar ne poznam, ki bi se mu zdelo lahko.
Vam je res ime Gospod?
Menite torej, da naj bi bilo težko?
Lahko ali težko, ni pomembno.
Boste to zapisali? –Ja.
In za vas je pomanjkljivost, da nisem potovala?
Mar ni?
Nikamor ni treba iti, da bi videl svet.
Srečala sem vse mogoče moške. In ženske.
Pri mojem delu je svet hodil k meni,
in ta svet ni lep.
Prebrala sem vaš dosje.
V njem ni vse do pike točno.
Vsaka zgodba ima dve plati.
Katero zgodbo imate v mislih?
Vse.
Kaj po vašem počnemo tu? –Nekaj v zvezi s prehodom.
Ljudem pomagate, in to bi mi šlo.
Veliko ljudem sem pomagala.
Res lahko mnogim pomagate,
to je vaša prednost pred drugimi kandidati.
Na vseh drugih področjih
pa ste daleč najmanj usposobljeni med današnjimi kandidati.
V vsem, kar počnem, sem najmanj usposobljena.
Zakaj bi vas torej izbrala? –Ker ne bom odnehala.
Mislite, da drugi bodo?
Prosto mesto imate. Nekdo ni opravil svojega dela.
Zakaj ste zares tu?
Povedala sem vam. –Niste.
Iskrenost je tu zelo pomembna.
Če že veste, zakaj sem tu, zakaj moram to povedati?
Tudi če bi razmislila o tem, da bi vas zaposlila,
je ne morete videti.
Vam je to jasno? –Ne še.
A jo bom lahko, če se bom izkazala.
Drži, toda … –Zato bom delo izpeljala do konca.
Naredila bom, kar bo treba.
Moram videti svojo hčerko.
Zadnje vprašanje.
V puščavi ste.
Želva je obrnjena na hrbet in umira.
Je po vašem kriva želva, ker se je spravila v ta položaj?
Je kriva puščava,
ker je prizorišče te smrti,
ali je krivo sonce,
ker bo to smrt povzročilo?
Neumno vprašanje. –Kaj boste odgovorili?
Odgovora ni, ker želva ne bo umrla.
Če sem jaz v puščavi, nikogar ne krivim.
Le na noge jo postavim.
Opravljeno. Naključno ali ne, posredovala sem.
Želva je še v puščavi. –Sama je prišla vanjo.
Sama lahko najde izhod.
Kot vi iz moje pisarne.
Lep dan želim, Francesca.
Smem nekaj vprašati? –Kaj bi radi vprašali?
Kako je z njo?
Bistra deklica s svetlo prihodnostjo je.
Za zdaj lahko rečem samo to.
"Pol leta pozneje"
Zakaj vztrajaš pri tem, da se sestajava tu spodaj?
Ker tukaj delam.
In sveža ostajam.
Ne gledam kot izgubljen kuža.
Nisem gledala kot izgubljen kuža.
No, tako gledaš, ampak zato sem tukaj.
Da opravim umazano delo, ti mi pa izročiš fascikel …
Francesca,
tvoj način dela povzroča veliko sivih las.
Ali opravim delo? –Ja.
Hitreje in učinkoviteje kot drugi?
Ne spotikajo se ob rezultate, ampak ob metode.
Če bi bila moški, bi me klical James Bond.
Rekli so, naj ti predlagam,
da se spolne aktivnosti poslužuješ čim manjkrat.
Kot bi rekla morju, naj presahne. Ne pride v poštev.
Moški …
Resno? Dolar?
Novo službo potrebujem.
Hvala.
No, kam grem?
V Reno.
Dvojna naloga je.
Prejšnjemu agentu ni uspelo. Če hočeš, je delo tvoje.
Ja.
Glej, da se ne boš čustveno navezala.
Samo telesno. –Ne.
Resno ti pravim.
Če ti uspe … –Jo bom lahko videla?
Nič ne obljubim, ampak ta naloga se konča v Los Angelesu.
Samo njen obraz bi rada videla.
Najprej se posveti nalogi, potem bomo pa videli.
Prav.
Boš plačal pijačo še njemu?
Na, kolega. Hiša plača.
Hvala.
Imaš ogenj? –Nimam, žal.
Saj moram nehati.
Čakaj, na.
Bom pa jutri nehala.
Kaj te je pripeljalo v Reno? –Delo.
Pa tebe?
Moral sem na neko brezvezno konferenco.
Ravno odhajam.
Kaj si po poklicu?
Svetovalec v podjetju za gospodinjske aparate.
Bolj bedno je, kot se sliši. –Sliši se bedno.
Zelo je bedno.
Michael sem. –Lyla.
Lepo ime. –Hvala.
Sama sem si ga dala.
Ja …
Iti bom moral. Dolga vožnja me čaka.
Bi šel na sprehod z mano?
Samo rekel bom, da me je veselilo.
Mene je veselilo.
Ti pokličem taksi? –Vseeno bom šla na sprehod.
Kam greš? –Odvisno od tebe.
Kako to misliš?
Veš, kako.
Ne bi smel.
Nocoj je meteorski dež.
Se ne sliši čudovito? Škoda bi ga bilo gledati sam.
Saj bi rad, ampak ne … –Veliko govoriš "ne".
To pa že ne.
Poročen sem.
Jaz pa pišem z levo.
Počutil bi se …
Všeč mi je, kar bi čutil.
Lahko noč.
Prav.
S tabo grem.
Kam pa greva? –V moj hotel.
Me vabiš na zmenek, Michael?
Očitno. Ne vem.
Draga spremljevalka sem. –Kako draga?
150 na uro.
Potem bo to kratek zmenek.
Take imam najrajši.
Tega še nisem počel.
Nisi nikoli spal z ženo?
Seveda sem.
Enako je, ampak z mano.
Zakaj sem potem živčen?
Upam si trditi, da še nisem videl lepše punce od tebe.
Pa me sploh še nisi videl cele.
Samo za nocoj
ti bova spremenila ime,
službo.
Podžgala bova tvojo domišljijo.
Vstopila bova v nov svet. Kaj praviš na to?
Dobro se sliši.
Rabiva nekaj prefinjenega, ampak seksi.
Alexander. Ti je všeč to ime?
Lahko sem Alexander.
Kaj si po poklicu, Xander?
Zdravnik. –Preveč stresno.
Lahko te pokličejo, in boš moral proč.
Izbrati morava kaj bolj seksi.
Čarovnik. –Glasbenik.
Popolno.
Ja, glasbenik je bolje.
Kaj igraš? –Glasbo.
Katero glasbilo igraš?
Bas kitaro. –Si v bendu?
Ja, zato sem tukaj.
Na turneji sem. Samo eno noč bom tukaj.
Sem oboževalka, ki se ti je splazila v sobo?
Ja, delajva se, da je tako.
Si še živčen? –Ne.
Počutim se kot roker.
To je bilo brez dvoma najboljših deset minut v mojem življenju.
Svoje delo jemljem resno.
Ja …
Koliko sem ti dolžan?
Seksu sledi pogovor, šele na polovici si.
V redu.
O čem bi se pogovarjala?
Povej mi kaj o svoji ženi.
O moji ženi?
Rachel nikoli ne naredi tega, kar si zdajle ti. –Malokatera zmore.
V redu.
Najboljši človek je, kar jih poznam.
Sočutna je do vseh in vsega,
še do žužkov.
Žužkov?
Ja, do pajkov in moljev.
Hecno.
Sredi noči me zbudi
in ji moram pomagati, da jih neseva ven.
Večina jih spešta, ampak ne Rachel.
Srčkano.
Ja.
Celo muhe.
Kdo rešuje muhe?
Rachel.
Resnici na ljubo …
Zadnje čase imava nekaj težav.
Poročila sva se, da bi jih premagala, ampak …
Kaj pa je narobe?
Jaz.
Jaz sem narobe.
Razloži.
Kaj pa vem … Vse je narobe z mano.
Menjam službe.
Za vse obtožujem njo.
Razjezim se in se zaprem vase.
Neumno od tebe.
Vem.
Na živce mi gre, da slika.
Včasih sem to oboževal,
zdaj pa mi gre totalno na živce.
Nič več ne osrečujeva drug drugega.
Takole srečen že zelo dolgo nisem bil.
Pa sploh nisem z njo.
Naredi ji, kar sem jaz tebi. To jo bo osrečilo.
Moram ji povedati.
Zame?
Madona, ne.
Moram ji povedati, da vem, kaj počne,
in da je to v redu.
Pokliči jo.
Zdajle jo pokliči in ji povej. –Ne.
Iz oči v oči ji moram povedati.
Misli, da ne vem, ampak vem. Vsa pisarna ve.
Moram ji povedati, da razumem, zakaj to počne.
Da bi samo rad, da bi bila srečna.
Domov moram.
Kje je dom?
"Los Angeles, Kalifornija"
Ja?
Pri telefonu.
Prosim?
O, bog.
Mulci in njihov vražji rap.
Na pol sem že gluh,
to sranje me pa še vedno spravlja ob pamet.
Jaz imam rada rap.
Tega ti ne bi pripisal. –Kaj pa?
Kaj je v škatli?
Poslovilno darilo.
Imate otroke?
Dva.
Hčerko grem obiskat. Ne ve …
Da ste bolni? –Tudi to.
Ne pozna me.
Eden tistih očetov ste. –Kdo bi vedel.
Mogoče bom tam spet stisnil rep med noge.
Že šestič se peljem tja.
Tokrat izpeljite do konca.
Ne boste imeli več priložnosti. –Zakaj to praviš?
Zaradi robčka v vašem žepu.
Kako nerodno.
Dva otroka imate. Obiskali boste hčer in potem …
Kaj pa sin? –Ne govoriva več.
Njegov način življenja se ne sklada z mojimi načeli.
To pogosto slišim in odkrita bom.
Kmalu boste umrli,
in ko vas ne bo več, vas bodo pozabili.
Če naj vas pomnijo,
naredite kaj, česar se bo vredno spominjati.
Zdaj pojdite sedet nazaj
in poskusite uživati v tem rapu.
Me nočeš več ob sebi?
Brez zamere.
Nočem se navezati na človeka, ki bo kmalu mrtev.
Čeprav se je pot Michaela Lamina na tem svetu končala,
je v našem življenju pustil trajno in globoko sled.
Morda je bil zadržan,
a kdor ga je poznal, ve, da je bil širokega duha in radodaren,
kar je na tem svetu vedno večja redkost.
Tragedija, ne?
Kaj delaš tukaj? –Kaj govoriš?
Pojdi, Caleb. Ne smeš biti tu.
Ne bom odšel.
Hvala, da si prišel, Caleb.
Michaelu bi veliko pomenilo.
Rachel!
Pusti jo.
Hvala. –Moje sožalje.
Tile pogrebi so res grozni.
Nisem ga dobro poznala.
Zaročenec je nekaj časa delal z njim. Simpatičen se mi je zdel.
Simpatičen je bil, ja. –A ni noro?
V enem trenutku se voziš okrog
kot po navadi,
potem pa bam!
In luč ugasne.
Mrtev si.
Od kod ga ti poznaš? –Njegova žena sem.
Sto mater! Oprosti. –Že v redu.
Tega ne bi smela reči.
Ne bi smela reči "bam"!
V redu sem!
Ti kaj prinesem? –Ja, malo vode.
V redu.
Takoj pridem.
Vem, kako se počutiš.
Oprostite.
Nekaj časa bom na stranišču, v redu?
Ne. Zakaj?
Vdova ima živčni zlom.
Jaz grem, prijatelja sva.
Bom že, samo po vodo sem prišla.
Lahko grem jaz. –Pusti jo.
Točajka je, odlično se znajde z depresivci.
Ne pozabi, da rabim avto. –Ob treh delam.
Peljal te bom, ker grem ob štirih po Freddieja.
Se spomniš?
Če me ne bo ven v 30 minutah, si bom že našla prevoz.
Tri minute?
Pa že.
Tvoja žena? –Zaročenka.
Si tukaj?
Kakšna beda, ne? –Kaj?
Ta Michael.
Saj ga nisem poznal, ampak da takole umreš …
Bogve, ali je kaj čutil. –Upam, da ne.
Jaz tudi upam, ampak se vprašaš.
Uboga žena. –Naj se ti ne smili preveč.
Se hecaš? Mož ji je umrl.
Vem, ampak ni bila najbolj vzorna žena.
Pa kaj potem?
Hočem ti reči,
da ji ne bo manjkalo moške pozornosti, ker ji ni manjkala,
tudi ko sta bila poročena.
Ga je varala? S kom?
Se spomniš tipa, s katerim sem govoril, ko si prišla po vodo?
Nehaj! –Ja.
To ni smešno.
Nekdo je umrl. Vseeno je tragedija.
Pravim samo, da ženska ni svetnica.
Mogoče je imela razlog.
Saj ne veva, kako sta živela.
Razlog, da ga je varala? Kaj je razlog, da seksaš z drugim?
Ne!
Kaj je razlog za to?
Veš, da nisem tako mislila.
Povej mi. Čez en teden se poročiva,
zanima me, kaj da človeku pravico, da vara?
Kreten si. –Jaz? Jebi se.
Kaj, če te bom prizadel ali bom kar naprej v službi?
Me boš potem lahko prevarala?
Sva lahko malo žalostna, ker je nekdo umrl,
in se ne ukvarjava s tabo? Bi šlo?
Dobro, da vem, da so nekatera prešuštva kul.
Nehaj.
Ne vem, zakaj se prepirava.
Ker se tebi ne zdi nič narobe …
Seveda je narobe!
Rekla sem samo, da je žalostno, ker ji je umrl mož.
Veš, kaj? Ne bom več govorila s tabo.
Dobro.
Odloži me in pojdi žurat s svojim bedastim prijateljem.
Tole bom vzela. Hvala, gospod.
Poberi se. –Kaj delaš, Rachel?
Kako si drzneš priti sem? –Kako si drznem?
Kako to misliš? Kar naprej sem tukaj.
Ogaben si. –Ogaben sem? V redu.
Ogaben sem. Kaj pa ti?
Še bolj. Ampak bil si njegov najboljši prijatelj.
Nehaj. Ne počni tega.
Česa? Tega, kar je prav?
Zakaj je prav?
Ker je mrtev?
Ljubica, nisva midva kriva za njegovo smrt.
Sva. To sva naredila midva.
Želela sva si, da bi izginil.
Od tukaj, da bi bila skupaj. Ne da umre!
Grozna sva!
Kaj je?
Daj no. –Prišel si sem.
Zakaj? Da bi me dal dol, Caleb?
Nehaj. –Ne bo prišel domov,
ne bo naju zalotil.
Ni se nama treba več skrivati.
Nehaj. –Hočeš me samo zase.
To si vedno hotel. To si vedno hotel!
Nehaj! –S čim?
S tem! Karkoli že to je.
Nehaj s črnimi slikami, z vsem tem. Nehaj!
Živali ubijaš.
Nočem, da to preživljaš sama, to je vse.
Sovražim te.
Jaz te ljubim. –Sovražim naju.
Ni res. –Vse v zvezi z nama.
Daj no.
Michael ti je zaupal. –Pizda! Kaj naj naredim?
Vse bom naredil, samo povej mi!
Vesel si, da je mrtev. –Kako lahko to rečeš?
Pa si.
Mogoče sem po svoje tudi jaz.
To ni res.
Sovražim se zaradi tega. –Ne govori tako.
Michaela sva imela rada, on pa naju.
Ni vedel za naju.
Vem.
In s tem bova morala živeti do smrti,
ampak to ne spremeni mojih čustev do tebe.
Rachel, poglej me.
Veš, kaj me najbolj razjeda?
Da najlepših spominov
iz najinega zakona nisem ustvarila z njim.
S tabo sem jih.
Uničil si moje spomine. Uničil si jih!
Vse si uničil. –To nima smisla.
Izgubila si Michaela, ne mene. Ne odrivaj me.
Pojdi, drugače bom poklicala policijo!
Pokliči jih, kaj me briga.
Izvoli, pokliči jih. –Bom!
Daj, če bom lahko govoril s tabo!
Briga me, kdo posluša.
Veš, kaj bom? Poklicala bom Eileen.
Naj izve, da je sinov najboljši prijatelj skrivaj fukal njegovo ženo.
To jo bo ubilo. –To bi rada?
Koga prizadela? –Zakaj pa ne?
Jaz trpim.
Grozna sem kot ti. –Nehaj. Daj mi telefon.
Pojdi!
Daj … –Kličem.
Prav, zmagala si.
Grem.
In ne hodi več sem.
Karkoli sva imela, je mrtvo.
Kot Michael in vse te vražje živali.
Ljubim te, Rachel. –Pizda!
Vstopi. Odloži, kamor hočeš.
Glej to hišo.
Udomačen si.
Kozarce odlagava na podstavke!
Mater!
Kje pa jo imaš?
V službi.
Začenja se mi dozdevati, da ne obstaja.
Nekateri si izmislijo punco,
da niso osamljeni.
Videl si fotke, veš, da obstaja.
Fotošop. Mogoče je v resnici mačka.
Muc, muc!
20 minut si v mestu,
pa že iščeš muce.
Pod prho grem. Smrdim kot debel Teksašan.
Bom moral piti sam?
Moj sosed na letalu je malical slanino.
Si videl krivce? –Ne, kot obračun iz avta je bil.
Kar prerešetali so nas.
Ni smešno.
Oprosti, malo pa je.
Se vam zdi smešno?
Nisem poslušala. –Z jajci so me.
Napadli so me z jajci. Je to smešno ali ne?
Vidiš, da ni. –Dobiš novo majico,
samo počakaj, da končam.
Ne, takoj moram nazaj delat.
Potem pa nosi ta jajca.
Spet ni smešno. –Oprosti.
Med delovnim časom ne smem uporabiti popusta.
Potem bom moral jajca nekako vkomponirati.
Sijajčno! –Stepel te bom.
To je moj severni medo!
Pridi.
Se vidiva doma.
Adijo.
Oprostite, zdaj pa vi.
Vse tole bi prodala. –Ste že bili kdaj tu?
Ne.
Takole gre … –Vem, kako gre.
Dajte mi, kolikor lahko.
Prav.
Lepa jakna, ampak popackana z barvo.
Lahko pohitiva?
Pospravljate omare?
Ko se s kom razidemo, smo zelo razburjeni.
Obdržite kakšno stvar,
mogoče se bosta pobotala.
Najbrž bo besen, ko bo odkril, da nima več oblek.
Ne bo odkril.
Prav.
V tem primeru
dobi tole majico moj fant.
Raca je njegova duhovna žival.
Naj me koklja!
Dober dan.
Živjo.
Si bila v vojski?
Kdo pa ni bil?
Smem? –Kar je moje, je tvoje.
Že leta nisem.
Že celo večnost nisem poljubila džolija.
Krasno se poljublja.
Ja.
To pa drži.
Kako ti je ime? –Jimmie.
Z "ie". Brez "y".
Zakaj? –Brez "y".
Na koncu ni "y", ampak "ie".
Jimmie z "ie" na koncu? Razumem.
Imaš rada ptice?
Glede na to, kako živim
in kje,
so mi naši pernati prijatelji prirasli k srcu.
Gre tu mimo veliko rac?
Samo tale.
Veš, da si zelo bolna? –Samo telesno.
Se bojiš? –Ne.
V življenju mi je bilo že veliko huje.
Ne bom se branila počitnic.
Bi se morala bati? –Ti? Kje pa.
Ne.
Ne? Dobro. Ker mi strah nekako ne leži.
Lepa si.
Še se bova videli.
Kmalu.
Zelo kmalu. –Res kmalu.
Kakšna srečna račka sem.
Kaj boste?
Viski, čisti.
Dolg dan? –Zanič dan.
Imate vi take dni? –Pri mojih letih so vsi dnevi zanič.
Žalostno.
Imate rojstni dan?
Ne.
To je za hčerko.
Lepo. Zakaj ste pa v baru?
Da zberem pogum. –Je hčerka tako strašljiva?
Presenetil jo bom.
Ne ve, da ste v mestu? –Sploh me ne pozna.
Tako da bo res presenečena.
Ste prišli sem, da se pripravite?
Tako nekako. –No, vso srečo.
Lahko nekaj vprašam?
Bi bila jezna, če bi ti prišel pred vrata bolan starec
in ti začel praviti, da je tvoj oče?
Samo če bi si potem hotel sposoditi denar.
Nobenega denarja. Kaj, če bi te hotel samo spoznati?
Ne vem.
Je pogovor postal preveč oseben?
Ne. Moj oče je …
Umrl je.
Ko pa je bil še živ, mi je pomenil vse.
Žal mi je.
Naj vam ne bo žal zame. Naj vam bo žal za hčerko.
Auva. Najbrž sem si to zaslužil.
Reči hočem,
da veliko otrok nikoli ne vidi očeta.
Jaz pa delam v baru.
Njihove očete videvam vsak dan. Ni to zblojeno?
Torej nisem tako zelo osamljen kreten?
Veste, kaj vam je vsem skupno?
Pa me potolci do konca.
Vsi si želite, da bi ravnali drugače.
Čudno, ne?
Ja, no, prav to sem ji prišel povedat.
Zakaj zdaj? Po vseh teh letih?
Ne ve, da ima brata.
Živel sem čisto ločeni življenji. Zdaj mi je žal.
Ampak zasluži si vedeti.
Je to dokaz, da sem pošast?
Ne pošast.
Strahopetec pa.
Ampak tukaj ste.
Živi ste.
Povejte ji.
Odidite v slogu.
Sovražila me bo. –Najbrž vas že sovraži.
Jaz bi vas.
Ne pričakujem, da mi bo odpustila. Rad bi se le …
Opravičil.
Kako naj to naredim?
Le točajka sem, a predlagam "oprosti".
Ne bi hotela več od ene besede?
To je vseeno več, kot je kdaj dobila od vas.
Dober začetek je.
Mogoče je zanjo bolje tako, kot je.
Saj to ni taka stvar. Vsi vemo, da človek zaserje.
Jaz zaserjem, vi zaserjete. Vsi zaserjemo.
Sranje je samo, če se iz tega nič ne naučimo.
In rekla bi, da je vas izučilo.
Pozno, če vprašate mene,
ampak bolje pozno kot nikoli.
To je res.
Veste, da tu ne smete kaditi. Ugasnite.
Gospa, rekel sem vam, da ne smete kaditi.
Rekel sem vam, da ne smete kaditi.
Pravkar mi je umrl mož. –Od kajenja?
Ne, jaz sem ga ubila.
Zdaj ubijate mene.
Ugasnite ali pojdite.
Resno?
Ugasnite.
Hvala.
Kuzla nora!
Ti pusti kaditi v hiši?
Travo ja,
cigaret ne.
Se ona tudi zakaja? –Včasih.
Nekaj bi te vprašal.
Nisem ti vzel šampona, ne skrbi.
Daj, molči.
Uslugo potrebujem.
Koliko rabiš? –Ne rabim denarja.
Uslugo rabim.
Vprašaj že, ne morem se zakaditi.
Kmalu se poročim.
Eni punci se bom zavezal za vse življenje.
Ne morem se poročiti z njo namesto tebe.
Preden se poročim,
moram nekaj vedeti.
Kaj? –Ali je prava.
Ne veš?
Mislim, da vem, nisem pa prepričan.
Kaj me prosiš?
Ne pozna te. –Ja.
Če bi se kot po naključju srečal z njo
in …
Bil šarmanten,
naredil, kar pač narediš. Vedeti moram, ali bi ona … –Kaj?
Spala s tabo.
Hočeš, da ti zapeljem zaročenko?
Ne.
Poskusi jo zapeljati.
Večini ne bi bilo kul, da jim prijatelj osvaja punco.
Vem, ampak ti znaš s puncami.
Rade te imajo.
Če te bo zavrnila,
bom vedel, da me ne bo varala.
Samo ustrašil si se. Normalno je.
Tremo imaš. –Ni to.
Nisem se ustrašil.
Vem, kaj te prosim.
Že dolgo razmišljam o tem.
Ne govori, da se bojim, ker se ne.
Luke, ti je jasno, kaj me prosiš?
Boš? –Ne, iz več razlogov.
Za začetek je bedasto.
Drugič: Če bi se zapletla, ne bi sovražil samo nje,
ampak tudi mene.
In tretjič, na tvojo poroko grem!
Čudno bo, ko me bo videla ob tebi
na najsrečnejši dan v svojem življenju.
V redu.
Prvi razlog sem pozabil, sovražil te pa ne bi,
prisežem.
Tudi nje ne bi. Samo vedel bi, da ni prava.
In tretjič, če bo klonila, poroka odpade.
Težava rešena.
Prosi koga drugega. –Vse moje prijatelje pozna.
Sploh pa …
Poglej se.
Dobra roba si. Izklesan iz kamna.
Zato si me povabil, ne?
Ne. –Ja.
Ne. –Ja, ti kreten!
Tvoje vabilo me je presenetilo,
ker si nisva več blizu. Ampak zdaj mi je jasno.
Nikogar drugega ne morem prositi.
Ker ljudi izrabljaš.
Izrabljam jih? Jebi se.
Moralo bi ti laskati. O mojem življenju govoriva.
Tega ne bom naredil. Žal mi je.
Dolžan si mi uslugo.
Dolžan si mi. Moraš to narediti.
To ne bo ničesar rešilo. Ne glede na rezultat
je ideja obupna.
Ne rabim tvojega mnenja. Samo to naredi zame.
Potem se spelji v New York
in se spet praskaj po jajcih, če hočeš.
Glej, ljubim jo. Poročil se bom z njo.
Prosim te,
rotim te,
kot moški moškega,
kot prijatelj.
Lahko, prosim, daš kaj od sebe
in mi narediš to uslugo?
Nikoli te nisem ničesar prosil.
Res bi to rad?
Prosim.
Noter.
Peš bom šla. –Noter!
Nekaj te moram vprašati. –Kaj je?
Kaj se je zgodilo s človekom, ki me je ubil?
Ni te imel pravice ubiti.
Nisi mi odgovorila.
Uredili smo.
Kako je lahko to naredil?
Ljudje se odločajo sami in počnejo grozne stvari.
Včasih zaradi teh odločitev trpijo nedolžni.
Zakaj me niste rešili?
Zdajle bom preprečila smrt. To je moje delo.
Zakaj niste preprečili moje smrti? –Poskusili smo.
Veš, koliko ljudi umre vsak dan?
Koliko? –150000. Vsak dan.
Za nekatere napoči čas, za nekaj nedolžnih, kot si bila ti,
pa ne.
Opravljamo težko delo v zelo zapletenem svetu.
Želim si, da bi lahko rešili tebe in tebi podobne,
ampak ne moremo rešiti vseh.
Torej še ni bil moj čas? –Ne, ampak se je vseeno zgodilo.
Tudi Rachel še ni na vrsti. In če mi ne uspe,
bo umrla?
Če ti ne bo uspelo, ja.
Umrla bo.
Si zato hotela iti peš? Ker imaš dvome o svojem delu?
Ona hoče umreti.
Lahko rešim koga, ki bi rad živel.
Tega ne moremo.
Lahko le vplivamo, ponudimo drugo možnost. To je vse.
Rachel trenutno ne vidi druge možnosti.
Zato si tukaj ti. –Prispeli sva.
Kdo si? –Veš, kdo sem.
Ne vem.
Kaj delaš v moji hiši? –Klicala si me.
Lyla z vžigalic? –Ja.
Kako si me našla?
To je moje delo.
Najdem izgubljene.
Ne vem, kaj to pomeni.
Prosim, pojdi. –Ne bom odšla, Rachel.
Nedokončan opravek imava.
O čem govoriš? –Veš, o čem.
Konec koncev si ti klicala mene.
Kaj bi rada? –Nič.
Tvojo številko sem videla na vžigalicah.
Zanimalo me je, kako si poznala Michaela.
Michael, zadržan možak.
Smem?
Kaj sem govorila?
Kako si poznala Michaela.
Saj res.
Skupaj sva prebila njegovo zadnjo noč na tem svetu.
Prosim? –Skupaj sva prebila …
Saj sem slišala. Razložiti boš morala.
Podrobnosti te zanimajo? –Ja.
Resno? Zelo nazorna sem.
Povej.
Spoznala sva se v baru.
Potem me je peljal v svojo hotelsko sobo.
No, jaz njega.
Poznaš ga, ni bil preveč odločen.
Nadaljuj. –Sledil je fantastičen seks.
Te zanimajo poze? –Veš, da sem njegova žena?
Seveda vem.
Po seksu mi je povedal vse o tebi.
Prišla si mi povedat, da si se dala dol z mojim možem?
Zakaj?
Zakaj bi kdo to naredil?
Veš, kako kruto je to?
Mrtev je.
Če je tako kruto, zakaj nisi žalostna?
Ne razumem. –Poglej svoj obraz.
Olajšana si, skoraj srečna.
Misliš, da sem srečna, ker je mrtev? –Ne.
Srečna si, ker me je položil.
Nora si. –Oči ne lažejo.
Celo tega si vesela, da sem tu, ne?
Nisem. –Pa si.
Zakaj?
Ničesar ne veš o meni. –Nekaj pa vem.
Michael je razumel, zakaj počneš, kar si počela.
Niti jezen ni bil. Hotel je samo, da si srečna.
Kozlarija. Ni vedel.
Rekel je, da si najboljši človek, kar jih pozna.
Da imaš rada celo žužke.
Povedal mi je, da si ga zbudila sredi noči,
da je ujel pajka in ga nesel ven.
Večina punc bi ga speštala, je rekel. Rachel pa ne.
Je res vedel? –Ja.
Vedel je, da te je že zdavnaj izgubil.
Samo ni vedel, kako bi te pustil od sebe.
In ni bil jezen?
Zakaj ne?
Preveč dela je imel s tem, da je bil jezen na vse drugo.
Grela ga je misel, da te nekdo spet osrečuje.
Je umrl nalašč?
Je … –Ne.
Žal je napočil njegov čas.
Ampak vsaj srečen je umrl.
Ne vem, kdaj sem ga nazadnje videla srečnega.
Najbolj si je želel, da bi bila ti srečna.
Vem, da ga ni tukaj, ti pa si še, Rachel.
Tudi on bi moral biti.
Po svoje tudi je še vedno tukaj.
Kako?
To sem že videla. Tudi meni se je zgodilo.
Kaj si videla? –Ali zadnje čase bruhaš?
Mož mi je umrl.
Ti je zjutraj slabo?
Mož mi je umrl!
Nehaj kaditi.
Prosim? –Noseča si.
Ne. Mačkasta sem in preveč tablet sem vzela.
Tudi piti ne smeš več. –Nisem noseča!
Si. In to trapasto pisemce, ki si ga nameravala pustiti …
Vzela ga bom. –Kako si vedela?
Na obrazu ti piše. Ampak ne smeš še oditi.
Postala boš mami.
Ne vidim te.
Nekaj je narobe. Preveč tablet sem vzela.
Niso krive tablete. Samo odločila si se, da boš spet živela.
Vidijo me le tisti, ki so na pragu smrti.
Prosim?
Kako se mi blede.
Veselilo me je delati s tabo.
Kaj si?
Tudi jaz sem mami.
Ali tukaj dobro služiš?
Ne ravno dobro, ampak urnik je v redu.
Čas imam za svoje stvari.
Kakšne svoje stvari?
Rada bi postala pevka.
Samo ne reci, da si raperka.
Ne.
Rada bi bila, pa ne znam tako hitro govoriti.
Naj slišim, daj si duška.
Ob kakšnem drugem času.
No, ja.
Čas … Nimam ga prav veliko.
Potem bi rekla, da ste pripravljeni.
Bodite dedec.
Punca potrebuje očeta,
čeprav le za nekaj bežnih trenutkov.
Če dobi še brata, je zmagala.
Prav.
Naredil bom to, če sem pošast ali ne.
Vsaj na koncu ste dober človek. Samo to je pomembno.
Upam, da boš dobila vse, kar si želiš. Zaslužiš si.
Če si zaslužim, bom dobila.
Mislim, da me boš morala brcniti ven.
Speljite se!
Hvala, dečva.
Oprosti, poglavar.
Prinesem pijačo.
Kaj boš?
Halo? –Nič, zmotil sem se.
Kaj, mater …
Oprosti.
V baru smo. Desetkrat na večer se zgodi.
Res ne vem, kako se je to zgodilo.
Nikoli nihče ne ve. –Pivo in 20 prtičkov, prosim.
Katero pivo?
Ne vem, vsa imajo isti vonj.
Zate. Katero pivo boš?
Ti izberi. Zame imajo tudi vsa isti okus.
Steklenico ti bom dala. Varneje bo.
Hvala.
Po navadi nisem neroda. Zelo mirne roke imam.
Ja? Dokaži.
Nisi alkoholik. –Vsaj to.
Kako ti je ime? –Ryan.
Ryan.
Ryan, jaz sem Johnny.
Uživaj v pivu, Johnny.
Čakaj. Lahko nekaj vprašam?
Kaj je?
Nisi videti srečna. –To ni vprašanje.
Opažanje je. –Zelo opažljiv sem.
Upam si trditi, da opažljiv ni beseda.
Kako to, da sem jo potem pravkar izrekel?
Bo sledilo vprašanje? –Zakaj?
Zakaj me zanima, ali sledi vprašanje?
Ne. Zakaj nisi videti srečna? –Zakaj bi morala biti?
Ni ti treba biti. Le zanima me, zakaj ne.
Moj dan se je začel res bedno,
ampak zadnja ura je bila lepa.
Tako lepa,
da sem malce žalostna.
Kako te lahko nekaj lepega užalosti?
Banana!
Si mogoče videla mojo Banano?
Prosim? –Moj kuža je.
Izgubila sem psa.
Pa sem povedala.
Ne. Ampak dober znak je, da je nisem videla.
Verjemi.
Taka si, kot bi tudi ti kaj izgubila. Si v redu?
Si izgubila mačko?
Nekaj drugega sem izgubila.
Si v redu?
Super bom, ko bo spet v mojem naročju.
Ne, zanima me, ali se dobro počutiš.
Telesno.
Odlično.
Morda ti lahko pomagam najti, kar iščeš ti.
Mogoče se zdajle počutim malo izgubljeno.
Razumem.
Mogoče smo vsi malo izgubljeni, ne?
Kot čolni tam na morju,
ki iščejo obalo.
Kako ti je ime? –Francesca.
Pa tebi? –Emma.
Francesca, zelo me je veselilo,
ampak iskati moram naprej.
Upam, da boš našla, kar iščeš.
Hvala.
Tvoj tip je očitno hud težak.
Nisi ti tisti, ki bi moral tožiti nad življenjem?
Zdaj vem, zakaj se je tvoj dan začel bedno,
nisi pa še povedala, kaj je bilo lepega.
Preden si vstopil in vse razbil,
sem klepetala z nekim starcem.
Grdo je kašljal. Rekel je, da umira.
To najbrž še ni tisto lepo.
Z avtobusom je prišel iz Rena, da bi obiskal hčerko.
Še nikoli je ni videl. –Eden tistih torej.
Sem je prišel zbrat pogum,
da to izpelje.
Rekel je, da se je že šestkrat pripeljal,
pa nikoli ni šel do nje.
To je žalostno, ampak lepo.
Zgodbe ob točilnem pultu. Dotaknejo se te.
Poklicno tveganje.
Šlatajo me za rit ali pa mi jokajo na rami.
Lahko izberem?
Ampak res je lepo.
In ne bo žalostno, če bo šel k njej.
Zato je vse v redu.
Počutim se malce krivo. –Zakaj?
Zlagala sem se mu.
Nalagala sem umirajočega starca.
Marsikdo laže, normalno je.
Ampak lagala sem, da bi ga zamorila.
Ni to okrutno?
Odvisno. Kaj si mu rekla?
Da mi je oče pomenil vse.
Pa ti ni? –Ne poznam ga.
Nisem pa hotela, da starec misli,
da je normalno to, kar je naredil.
Hotela sem, da ima slabo vest. Da se počuti grozno.
Da bi tokrat stvar izpeljal.
Rekel bi, da je to dobra laž.
Kaj pa je s tabo, Johnny?
Imaš kakšno žalostno zgodbo?
Jaz?
Ko gre za čustva, sem kot zid.
Prej ali slej se vsak zid zdrobi kot piškot.
Zdrobi kot piškot?
Imate kakšen kadilski kotiček, da bi eno prižgal?
Glej ga. Globoko ukoreninjene težave imaš.
Kaj pa govoriš?
Ob prvi omembi ranljivosti planeš k izhodu.
Lahko greš z mano. –Ne kadim.
Mi pa delaj družbo.
Čuvam trdnjavo.
Pravzaprav …
Lahko vzamem odmor?
Kaj? Briga me.
Greva.
Joj, no.
Zakaj je tista punca vpila?
Zaslužili smo 86 dolarjev. –Hvala. Se vidimo jutri.
Dobri smo bili.
Prepričali smo vsaj dva človeka.
Ja!
Oglasi se, jebenti. Oglasi se!
Taka čik pavza je to?
Dolžnost točaja. Razsvetliti moraš temo.
Kje imaš cigareto?
Srčkano.
Moja pot k obližu.
Dobro. Pravih ne kadim,
škodujejo glasilkam.
Vedel sem, da si pevka.
Res?
Kako?
Slišal sem, kako si popevaš za pultom.
Si me opazoval? –Ja.
Torej, Johnny,
narediva okno v tvoj neprebojni zid.
Zdaj se bo moj piškot zdrobil. Naj bo.
Kaj te zanima?
Karkoli.
14 minut imaš, da narediš vtis name.
Živim v New Yorku.
Sem že naredil vtis? Nezahtevna si.
Ne, obožujem New York. Želim si živeti tam.
Morala bi. –Aja?
Zakaj ne?
L. A. je trčen. Mi pa imamo tudi letne čase.
Všeč bi ti bili. –Kaj počneš v New Yorku?
Aplikacije programiram. –Kakšne?
Razne.
Trenutno delam eno, ki … Če izgubiš psa ali mačko,
ti pokaže lokacijo.
Mikročip rabiš,
ampak lahko bi se prijelo.
GPS za hišne ljubljenčke? –Točno tako.
Glej ga. Rešuješ svet, žival za živaljo.
Kot otrok sem jih nekaj izgubil in tega nisem prebolel.
Tudi jaz.
Wolfie mi je prvi strl srce. Prisegla sem, da ne bom več ljubila.
Pa si še kdaj ljubila? –Ne tako kot prvič.
Kako dolgo boš v mestu?
Ne vem. Mogoče bom zelo hitro šel.
Mislim, da sem ti pokvarila cigareto.
Kaj je?
Zakaj si v resnici tukaj? –Na obisku sem.
Pri prijatelju, punci, fantu?
Čutim malo … –Sovražnosti?
Recimo. Zakaj me zaslišuješ?
Ti mi povej. Zakaj se vedem rahlo sumničavo?
Začniva od začetka. Lahko?
Vedel si, da se bom poročila. –S kretenom?
Nisem vedel. Čestitam, se mi zdi.
Zadnjo priložnost ti dam, da si odkrit z mano.
Še ena laž, pa grem.
Ne hodi. –Torej mi ne laži.
Moram.
Ti si lagala starcu, ker si morala.
Ni mi bilo treba. Tako sem se odločila. Odloči se.
V redu.
Ni mi ime Johnny. Kako si vedela?
Znam sešteti ena in ena.
Ko si rekel, da programiraš, sem vedela.
Prisežem, da sem bil proti.
Navalil je s tem, brž ko sem prišel k vama.
Resno, žrtev se greš?
Pravim samo, da je načrt njegov, ne moj.
Veš, kaj, Johnny?
Kdorkoli si, skoraj lepo te je bilo spoznati.
Čakaj, prosim.
Nikar ne odidi.
Kakšen je bil načrt?
Povej mi.
Da pridem sem, govorim s tabo,
te osvajam in vidim, kaj boš naredila.
Najprej sem hotel kar oditi.
Potem pa sem polil pijačo …
Ne vem.
Zakaj nisi vseeno odšel? –Ne vem!
Videl sem te.
In naredil sem napako. Govoril sem.
Ti si govorila. –Ali prav razumem?
Prišel si, da bi me zvabil v posteljo,
zato da bi ga prevarala in bi on odpovedal poroko?
Ne vem. Ampak zaslužiš si boljšega.
Aja?
Si zaslužim koga, kot si ti?
Ne. Boljšega tudi od mene.
Oprosti.
Ko si rekel, da veš, da sem pevka …
Je bila to resnica ali še ena laž?
Luke mi ni nikoli omenil, da si pevka.
Bi res to naredila? –Spala s tabo? Ni šans.
Ne, se poročila z Lukom.
Ne vem.
Najbrž.
Nikar. –Odločitev ni tvoja.
Torej? –Kaj?
Naredi, kar si prišel naredit. –Ne vem, kaj to pomeni.
Prišel si ugotovit, ali bom šla do konca.
Zdaj lahko izveš.
Nočem vedeti. –Torej je bilo vse blef.
Nočem vedeti, ker si mi všeč.
Ni res.
Pa si mi. Če imam prav, nočem, da bi se tako spoznala.
Tako sva se spoznala. Ne da se spremeniti.
Vem.
Kaj bova zdaj?
Narediva korak naprej
ali se umakneva.
Rad bi, pa ne morem.
Ker misliš, da bi bili ti občutki lahko resnični?
So resnični občutki slabi?
Na lažne pa se punce ujamejo? Kako zblojeno.
Resnično je bilo, brž ko sem te zagledal. –Pa daj.
Naredi korak naprej, če res hočeš. Nič več laži.
Kaj delava? –Zbližujeva se.
To ljudje počnejo.
Maščuješ se Luku. –Mogoče.
Mogoče pa to nima nič z njim.
Mislim, da je mojih 15 minut …
Freddie, kaj … Želite?
Ali stanuje tukaj Ryan? –Kdo si?
Jaz sem …
Kdo si, stari? Dajmo.
Porkaduš. Zaudarjaš po pijači.
Od kod poznaš Ryan? –Ali stanuje tukaj?
Si ji sledil do doma, sprijenec? –Ne …
Zalezuješ mojo zaročenko? –Samo spoznal bi jo rad.
Je tukaj? –Kaj je to, pizda?
Darilo si ji prinesel?
Bi jo rad sponzoriral?
Spelji se z moje posesti …
Kaj, pizda …
Sranje.
Živjo, ljubica. Vem, da si še v službi,
ampak ne hodi ven jest, ker bom skuhal.
To je vse.
Rad te imam, se vidiva. Adijo.
Halo?
Freddie, porkaduš! Zakaj se nisi oglasil?
Oprosti. –Kaj se je zgodilo?
Kako je šlo?
Kot sem rekel.
Žal mi je.
Kaj je zdaj to? Kaj se tu dogaja?
Rekel sem ti, da me boš sovražil.
Zelo zabavno. Igre je konec. Jebi se!
Tvoj načrt je deloval. –Zakaj ga držiš za roko?
Saj si to hotel, ne?
Zakaj jo držiš za roko?
Vem, kako je videti in slišati,
ampak še v življenju nisem čutil česa takega.
Enako zmeden sem kot ti.
Kaj delaš? Izpusti ga.
Saj ne vem, kaj bi ti rekla.
Kaj tako čudnega se mi še ni zgodilo.
A daj, nehaj?
Zajebavata me, ne?
Utrgalo se mi bo, prisežem.
Žal mi je. –Žal ti je?
Zdaj si se vsaj prepričal.
Ne.
Ne, poročila se bova.
Ne, ne bova se.
Poročila se bova. Pridi. –Ne bova se.
To ni res, to ni res …
Odločila sta se, da kretenu dasta lekcijo.
Mogoče.
Mogoče pa ne. Ne vem.
Mogoče pa ne? Nehaj se je dotikati!
Kako si mogla? Kako si mogla?
Ti si nama to naredil.
Kako si ti lahko to naredil?
Prosil si me. –Aja? Jebi se!
Svoje stvari bom pobrala. –Jebi se.
Ti se jebi!
Od kod imaš to?
Luke, od kod imaš to?
Jebi se! –Luke, od kod imaš to?
Nehajta!
Kreten si.
Od kod imaš to? –Oprosti.
Ustrašil sem se. –Briga me.
Samo povej mi, od kod imaš to!
Povej ji. –Ne vem.
Pred vrati je nekega starca infarkt.
Poklical sem rešilca. Odpeljali so ga.
Pozabil sem mu dati to vražjo škatlo.
O, mojbog.
Mojbog, ne morem dihati.
Pomiri se. Kaj je? –Kaj je rekel?
Ne vem. –Kaj je rekel?
Kreten je … Spraševal je po tebi.
Mojbog!
Kaj se dogaja? –Ne vem.
Moj oče je bil.
Kaj?
Mojbog.
Ne morem … –Stopi naprej ali nazaj.
Kaj, hudiča, pa to pomeni?
Kdo je to?
Moj brat.
Brata imam.
Doma sem!
Živjo.
Zamiži in sleci srajco. Darilo imam zate.
Nekaj ti moram povedati. –Daj že, pohiti.
Zamiži.
Daj.
Mižiš? –Ja.
Kar miži. Dvigni roke.
Zdaj pa poglej.
Ni ti všeč! Saj imaš rad race, obožuješ jih!
Všeč mi je, super je. Hvala.
Nekaj ti moram povedati.
Prav, ampak pohiti. Sestradan sem.
Kaj si nama skuhal?
Zakaj ničesar ne duham?
Prosim, sedi.
Pridi sem.
V redu.
Strašiš me, Damon.
Tvoja mama je klicala. Poskušala te je dobiti.
Je vse v redu? Je dobro? –Ja.
Ona je v redu.
Za tvojega očeta gre.
Sem je prišel.
Prosim?
Moj oče je prišel sem? Tukaj je?
Mi pustiš, da končam? Ni lahko.
Potem pa že povej.
Tvojo mamo so klicali iz bolnišnice, Taylor.
Povedali so ji,
da je tvoj oče
umrl. Umrl je.
Prosim?
Ne, ne.
Gotovo je kdo kaj zamešal.
Moj oče ne bi prišel sem. Sovraži me.
Pa je prišel sem, saj to ti pravim.
Potrudil se je priti.
Potrudil se je priti!
Pustiva, da naredi tisto, zaradi česar je prišel.
Pojdiva k njemu.
Pomembno je.
Ne. Ne morem iti. Ne grem.
Prav.
Če pa bi lahko šel,
bi šel z mano?
Seveda.
Pridi sem.
Moje sožalje.
Pojdita. –Kam natanko pa greva?
No, očitno greva lahko samo še na en kraj.
Samo eno vprašanje imam.
Tvoja je.
Punčka?
Čestitam, očka.
Vedela sem, da se bova kmalu videli.
Si pripravljena?
Nisem prišla tako daleč, da bi ostala tu.
Še nekaj korakov, pa boš na cilju.
Grem.
Ampak verjemi, da se bom vrnila!
Nisem še opravila s tem svetom.
Tudi meni se tako zdi.
Mogoče kot ptica.
Ali kot konj.
Tudi ti so mi všeč.
Samo narisati jih ne znam.
Greš z nami? –Najprej moram še k nekomu.
Poznam ta pogled.
Se vidimo!
Ne morem verjeti, da sem spoznala očeta.
Mislim, da sem ga jaz tudi.
Kako?
Zaletela sva se, ko je odhajal iz bara.
Rekel sem mu "poglavar".
Očitno sem res neroden.
Ne vem, kaj zdajle čutim.
Sem vesela, ker sem ga spoznala?
Sem žalostna, ker sem ga spet izgubila?
Sem jezna na Luka?
Vse troje.
Hvala, da si se pretvarjal z mano,
ampak ni ti treba ostati.
V redu bom.
Spoznal sem tvojega očeta, ti uničil poroko
in poljubil prijateljevo punco.
Zakaj ne bi spoznal še tvojega brata?
Sliši se tako zblojeno.
Sploh pa za nocoj potrebujem prenočišče.
Mislim, da jaz tudi.
4B.
Tule.
Taylor?
Ja.
Kdo si?
Živjo. –Živjo.
Kaj delaš, Francesca? –Opravila sem svoje delo.
Michael in Cliff, dva odhoda.
Rachel in njen otrok, dve rešitvi. Opravila sem.
Ne bo te mogla videti. –Jaz hočem videti njo.
Dlje kot boš ostala,
pozneje se boš lotila naslednje naloge.
Ljudje te potrebujejo. –Tudi ona me potrebuje.
Moja hči me potrebuje.
Ne vem, ali si bila kdaj mama,
ampak milijon ljudi bi žrtvovala,
da bi jo videla!
Ne smeš kršiti pravil. –Jebi pravila!
Imej to noč.
Ob svitu se dobiva na obali.
Hvala.
Čas je, da greš spat, pobalinka.
Si si umila zobe?
Ja.
Te pokrijem še s tem? –Ja.
Lepo spi, zajčica. –Lahko noč, gdč. P.
Lahko noč.
Rada te imam, mami.
Tudi jaz tebe, zajčica.
ČOLN ŽIVLJENJA
Ne še.
Kdorkoli smo,
v kateremkoli jeziku govorimo,
od koderkoli smo,
pred smrtjo vedno izgovorimo isti besedi.
Včasih ju zavpijemo,
včasih zašepečemo,
vedno pa rečemo:
"Ne še".
Če si prišla pome …
Nisem prišla pote. –Zakaj si potem tu?
Svobodna volja ni umrla s tabo.
Odločitev je tvoja.
Lahko ostanem?
Oni ne razumejo, da je včasih,
čeprav nas ljubljene osebe ne morejo vedno slišati in videti,
vredno že zato, da mi slišimo in vidimo njih.
Kako boš izbrala, Francesca?
Ne morem je spet zapustiti.
Torej je ne zapusti.
Ampak najprej morava oditi, preden pridejo pote.
Kmalu se spet vidiva, ljubica.
Prevod - RETAiL